Norėjau, kad susisuktume lizdą aukštai
medžiuose.
Ir išskristume it paukščiai...
Į kalnus.
Paremta tikrais įvykiais.
Antrojo pasaulinio karo metu austrų kareivis, pašauktas karo tarnybon,
turėjo prisiekti ištikimybę Hitleriui.
ŠV. RADEGUNDAS, AUSTRIJA, 1939-IEJI
- Bulvės. - Bulvės.
Jau dabar daug jų turime.
Pameni, kai pirmąsyk susitikom?
Tu buvai tokia pat drovi kaip ir dabar.
Prisimenu.
Tą motociklą.
Savo geriausią suknelę.
Tu į mane pažvelgei,
ir aš viską supratau.
Koks paprastas tada buvo gyvenimas.
Atrodė, jokia nelaimė neužklys į mūsų slėnį.
Gyvenom virš debesų.
Pas mus apsigyveno mano sesuo.
Tu jam patinki.
Turėjom savo namus.
Tavo motiną.
Savo šeimą.
Mūsų kaimą.
Radegundą.
ENSO KARINĖ BAZĖ, 1940-IEJI
Brangi Fani,
kuo šilčiausiai tave sveikina tavo Francas iš karinių pratybų.
Šią savaitę
buvo lengva.
Rytais važinėju motociklu.
Man tai - kaip pramoga.
Sveiki, kalnai!
Kaip mielai paklausyčiau tavęs dainuojant.
Labas, saule!
Trokštu kuo greičiau su tavim susitikt.
Čia įgijau draugą.
Jo vardas - Valdlandas.
- Kaip tu tai darai? - Na...
Du mėnesiai treniruočių...
Labai nuoširdus.
Norėčiau būt maža pelyte kukurūzų lauke
Visad šypsosi.
Lakstyčiau ten
Kartais trokštu
Pavirsti paukšteliu
Mano brangus vyre,
sako, Prancūzija pasidavė.
Jų ūkininkai grįžta namo.
Bent jau dabar.
Tai tiesa?
Sesuo jaučiasi vieniša.
Norėčiau, kad ji turėtų žmogų, kaip aš tave.
Mums tavęs čia trūksta.
Kad sutramdytum veršelį.
Artėja derliaus nuėmimas.
Deginom piktžoles.
Iš Mosbauerio pirkau paršelių.
Keturių savaičių amžiaus.
Su šiltais linkėjimais,
tavo mylinti žmona
Fani.
Ak, mano žmona,
kas nutiko mūsų šaliai?
Mūsų mylimam kraštui?
Kur vaikai?
Viduje.
Op, tėtis jus pagaus!
Rize!
Kas nutiko?
Gavau šaukimą.
Manėm, įsivyraus taika,
bet šis karas tęsiasi.
Nesuprantu, kodėl.
Ar tiki tuo, dėl ko kariaujame?
Ne.
Jis darė tai, ką privalėjo.
Jo netenkino gimtos šalies nuosmukis.
Prieš jį šalis vos laikėsi.
Tikras Babilonas!
Mes garbinom svetimus dievus.
Tu girtas.
Ne!
Ir aš tau - ne draugas. Aš tau - meras!
Mums sako,
jog pasigailėtume kitų rasių.
Išsigimusių.
Taip smarkiai žlugusių, jog net savimi nebesibodi!
Jie barsto žemę druska.
Vietoje pasaulio - prekybos centras.
Svetimšaliai užplūdo mūsų gatves.
Imigrantai, kuriems nerūpi
mūsų praeitis, o tik riebesnis kąsnis.
Štai kas būna, kai žlunga pasaulis.
Žmonės išgyvena.
Bet netenka savo gyvenimo.
Jie praranda savo buvusį gyvenimą.
Gyvenimo prasmę.
Kaukė nuplėšta.
Bijau dėl šeimos.
Motina - sena.
Taip.
Tikiuosi, ji greit mirs.
Negi jie neatpažįsta blogio?
Mums tai tapo įprasta.
Nusikaltimai.
Be gėdos ir sąžinės.
Būk atsargus.
Tėve, jei mane pašauks, negalėsiu eit kariaut.
Mes žudome nekaltus žmones.
Užkariaujame kitas šalis.
Kankiname silpnesnius.
O kunigai juos didvyriais vadina, net šventais.
Kareivius, kurie tai daro.
O gal didvyriai - tie kiti,
kurie gina savo namus nuo užpuolikų.
Ar kalbėjai apie tai su kuo nors?
- Su savo žmona? - Ne.
Giminėmis?
Ar nemanai,
jog derėtų apsvarstyti tokių savo veiksmų pasekmes?
Jų atžvilgiu?
Juk tave greičiausiai sušaudytų.
Taip.
Tavo auka
neatneš naudos niekam.
Pakalbėsiu su vyskupu apie tavo atvejį.
Jis - išmintingesnis už mane.
Dėkoju.
Pastarosiomis savaitėmis tu kaip nesavas.
Kas yra?
Labas rytas.
Renkame aukas karo fondui.
Aišku.
Atleiskite...
Jau sakiau, neturiu jums ko duoti.
Aš...
Prašau...
Ne.
Linkiu jums visiems geros dienos.
Atsisakei paremti
mūsų karo veteranus?
Jų artimuosius?
Taip pat girdėjau, jog atsisakei
paramos
ir kitų subsidijų, valstybės skirtų tau.
Kodėl?
Francai. Atsakyk man.
Žvelk lengviau.
Taip.
Niekas neatsisakė, tik tu vienas.
Prašau.
Ačiū.
Privalom likti stiprūs.
Neabejojantys.
Išmokime kalvio pamoką.
Kad ir kiek kartų kūjis daužia,
priekalas negali,
neturi daužti atgal.
Priekalas gyvena ilgiau už kūjį.
Daiktas, kalamas ant priekalo,
įgauna jo formą.
Jis nukalamas ne tik kūjo, bet ir priekalo.
Sėsk.
Jūsų ekscelencija.
Dėkoju jums, kad priėmėte mane.
Jei Dievas mums suteikė laisvą valią,
esame atsakingi už tai, ką darome
ir tai, ko nedarome,
tiesa?
Jei mūsų vadai
nėra geri.
Jei jie - blogis,
ką daryt paprastam žmogui?
Noriu būt išganytas,
tačiau ne per melą.
Turi pareigą tėvynei.
Ir bažnyčia tau taip liepia.
Esi girdėjęs tokius
apaštalo žodžius?
"Kiekvienas žmogus tebūna klusnus
už jį aukštesnei valdžiai."
Girdi varpus?
Jie juos lydo.
Į kulkas.
Manau, jis išsigando, kad būsiu siųstas šnipas.
Jie nedrįsta.
Antraip ateis ir jų.
Negali kaltinti vyskupo, kad jis palaiko valdžią.
Gal jis tikėjosi,
kad režimas bus pakantesnis bažnyčiai.
O dabar kunigus veža
į koncentracijos stovyklas.
Draudžiamos bažnyčių procesijos.
Mūsų balsas - menkas.
Ką galim padaryti?
Mes,
maži žmogeliai.
Paduok gabalėlį anglies.
Anglies?
Vieną gabaliuką.
- Vieną? - Taip.
Ačiū.
Tapau pranašų antkapius.
Padedu žmonėms žvalgytis iš savo klauptų ir svajoti.
Pakėlę akis,
jie galvoja, kad jei būtų gyvenę Kristaus laikais,
nebūtų elgęsi taip, kaip tada elgėsi daugelis.
Kad nebūtų žudę tų, kuriuos dabar garbina.
Tapau visas tas kančias, tačiau aš nesikankinu.
Aš iš to uždirbu pragyvenimui.
Mes tik
sukuriame
užuojautą.
Mes kuriame...
Mes kuriame gerbėjus.
Mes nekuriame sekėjų.
Kristaus gyvenimas yra paklausus.
Nenorim, kad mums apie tai primintų.
Kad nereikėtų matyti, kas nutiks tiesai.
Artėja tamsūs laikai,
kai žmonės taps gudresniais.
Jie nesipriešins tiesai.
Jie tiesiog ją ignoruos.
Aš tapau jų patogų Kristų
su aureole virš galvos.
Kaip galiu pavaizduoti tai,
ko pats nepatyriau?
Vieną dieną sukaupsiu drąsą ir pamėginsiu.
Tik ne dabar.
Vieną dieną aš...
Nutapysiu tikrąjį Kristų.
Jie tavęs nešauks.
Jiems reikia ūkininkų.
Iš ko jie valgys?
Gal karas greit baigsis.
- Ji miega? - Taip.
Kodėl žiūri taip į mane?
Tai - beprotystė.
Nuodėmė... Prieš savo šeimą, visą kaimą.
Mes - kitokie, mama.
Atleisk man.
Bet aš dėkingas tau, kad linki man gero.
Tavo gyvenimas ir taip buvo sunkus.
Jo motina varsto mane šaltais žvilgsniais, lyg aš būčiau dėl to kalta.
Aš noriu to, ko nori tu.
Negaliu pakęsti, kaip jis verčia tave kentėti.
Jo sprendimai ir tave paveikia.
Ar jis nutuokia, ką daro?
Pasakyk jam.
Puikybė...
Tai - puikybė.
Štai kas tai.
Ar jos tau kažką pasakė?
Mačiau, kaip kalbėjai su jomis prie kelio.
Jos pasakė,
kad jų vyrai išėjo į karą.
Kodėl jie turi kariauti
ir už mus?
Ar jos tave įskaudino...
Savo žodžiais?
Man nerūpi.
Viskas gerai?
Taip.
Juk anksčiau buvai pašėlęs.
Priešinaisi policijai.
Juk pats prisimeni.
Kas tave pakeitė?
Žmona?
Aš noriu tave suprasti.
Nenoriu tau nieko bloga...
Žinau.
Tai...
Padėk man.
Radegundas tave myli.
Tu...
Tu esi Radegundo vaikas.
Aš nesu tavo priešas.
Aš - tavo draugas.
- Taip? - Taip.
Tavo vieta - mūsų tarpe.
Negali pasakyt "ne"
savo rasei.
Savo kraujui.
Ir savo kaimui.
Ir savo namams.
Mes privalom ginti savo kraštą!
Prieš jį mūsų tauta skendo nevilty. Mus žemino. Kaustė grandinėmis.
Kas, manai, už tai atsakys?
Aš.
Ką, manai, jie tardys?
Tave pakars!
Ar supranti, ką tai reiškia?
Tave pakars!
Tavo šeima, žmona, vaikai nebeturės maitintojo.
Niekas nepaguos tavo motinos!
Nusiramink.
Neliesk manęs.
Tu - blogesnis.
Tu - blogesnis už juos!
Nes jie - priešai,
o tu - išdavikas!
Buvau aš ten, Vienoje.
Mačiau, kas ten dedasi.
- Pasiklydę. - Spyrė jai į veidą.
- Kraujas visur. - Atplėšti nuo saugios palapinės.
Žudo pamišusius. Vaikus.
- Nutempti pas baidyklių karalių. - Mačiau neapykantą jų akyse.
Mes pamiršom tikrąją savo tėvynę.
Ką pasakytų tavo tėvas?
Ką manai?
Jis kariavo.
- Ir žuvo. - Taip.
Kaip manai, už ką jis žuvo?
Tuose apkasuose? Tame purve?
Pagalvok apie tai.
Taip.
Sapnavau sapną.
Sapnavau traukinį.
Jo garvežys buvo galingas ir tamsus,
kaustė vaikų dėmesį.
Neaišku, kur jis važiavo, tiesiog...
Pro šalį mirgėjo laukai, medžiai.
Laikausi savo prisiminimų.
apie tai, ką anksčiau žinojau.
Niekas manęs nesupranta.
Niekas nepažvelgia į mano sielą.
Kada mūsų maldos nebuvo išklausytos?
Jei būsim ištikimi Jam, Jis irgi bus ištikimas mums!
Aš tuo tikiu.
Mes turim Jį.
To pakanka.
Pasaulis skęsta.
Nebėra Dievo.
Tikėti Juo -
beprotybė.
Ką darysi, Francai?
Tau lieps prisiekti ištikimybę antikristui?
Suprantu.
Negarbingas gyvenimas.
Ar tai -
pasaulio pabaiga?
Ar tai -
šviesos mirtis?
Mes - kaip kvėpavimas.
Ne, ne! Jie nepataiko į natą!
Žudo! Žudo vienas kitą!
Kaip šmėkštelintis šešėlis.
Prievarta! Karas! Kraujas!
Beprotybė!
Gavau šaukimą.
Gali pasislėpt miške.
Pabėgsime!
Į kalnus!
Ar žmogus turi teisę pats priimti mirtį?
Už tiesą?
Ar tai pamalonins Dievą?
Jis juk linki mums ramybės.
Laimės.
Jis nenori, kad sau siektume kančios.
Turim pasipriešinti blogiui.
Tu padarysi tai, tiesa?
Jos laimė - tik tavo rankose.
Ji galėjo rinktis kitą vyrą.
Mūsų gyvenimas ir taip nelengvas.
Labai nedaug sau nori, Fani.
Eikš.
Kodėl neprieštarauji jam, Fani?
Pasipriešink.
Tu nežinai, kas yra nelaimė!
Tavo vyras tavęs nepaliko.
Štai taip.
Tu pasaulio nepakeisi.
Pasaulis - stipresnis.
Man reikia tavęs.
Galėtum dirbti kokioj ligoninėj.
Tame nėra nieko baisaus.
Tiesa?
Nori dar vieno?
Mano brangus sūnau.
Esi viskas, ką turiu.
Žinai, ką reiškia augti be tėvo.
Žinau, ką reiškia vienišumas.
Mergaitės, jūsų tėtis iškeliauja.
Į kelionę.
Į ilgą kelionę.
Jo ilgai nebus namie.
ENSAS, 1943 M. KOVO 2 D.
Šv. Radegundas, Oberdonau.
Mano brangi žmona,
žinau, kad bijai dėl manęs,
bet mano našta - lengva.
Lygindamas savo kančią su kitų, matau,
jog manasis kryžius - mažiausias.
Jie patyrė siaubingas kančias.
Prisimink tai,
ką žinojai geresniais laikais.
Jau pavasaris.
Mano trys dukrytės turbūt basos skina gėles pievose.
Geriau joms pasakyti tiesą apie tėvą,
o ne pasakoti pasakas.
Žolės žaluma labai naudinga žmogui.
Esantis laisvėje gali to nepastebėti.
Vakar...
Linkėjimai motinai, tau,
dukrytėms ir visiems.
Iki pasimatymo.
Brangus vyre.
Tebūnie pasveikintas teisingasis Dievas.
Tave sveikina trys tavo moterytės.
Jos prašo tau rašyti tik apie gerus jų poelgius.
Žinoma.
Bet aš tavęs juk nenustebinsiu pasakydama, kokios jos būna išdykusios.
Kartais turiu jas barti.
Jos nuolat reikalauja mano dėmesio.
Rozi nuolat klausinėja apie tave.
Prieš užmigdama
ji sako:
"Palik duris neužrakintas,
kad tėtis galėtų įeiti."
Kai valgom:
"Palik ir tėčiui."
Ji tau dainavo.
Klausė, ar tu girdėjai.
Šįvakar pasiėmė su savimi į lovą tavo nuotrauką.
Turėjai miegoti su ja.
Pasakiau jai, kad kai grįš, tėtis būtinai miegos su tavim.
Labos nakties.
Su šiltais linkėjimais, tavo mylinti žmona,
Fani.
Galite palikti mus vienus.
Sėskite.
Kaip manote, ar jūsų nepaklusnumas turi naudos?
Manote, pakeisite įvykių eigą?
Manote, valdžia žino apie jus?
Ir apie jūsų protestus?
Manote, kas nors iš viso sužinos apie tai? Kada nors išgirs?
Niekas nežino, kas vyksta už šių sienų. Niekas.
Kokia prasmė?
Ar nėra skirtumo, koks šis karas - teisingas ar ne?
Jūs blizginate jų batus.
Pilate smėlio į jų maišus.
Jūs - nekaltas?
Kas tai?
Puikybė.
Jūs - geresnis už kitus?
Jūs vienas - išmintingas?
Iš kur žinote, kas blogis, o kas gėris?
Žinote geriau už mane?
Dangus jums pasakė?
Išgirdote balsą?
Yra skirtumas tarp kančios, kurios negalim išvengti
ir kančios, kurią pasirenkam patys.
Jūs pamiršote, kaip atrodo pasaulis.
Šviesa.
Dangus.
Aš nepadariau pasaulio tokio, koks jis yra.
Ir jūs nepadarėte.
Mūsų visų rankos - kruvinos.
Nė vieno nėra nekalto.
Visur aplink - nusikaltimai, liejasi kraujas.
Tas, kuris sukūrė šį pasaulį...
Jis sukūrė ir blogį.
Sąžinė iš mūsų padaro bailius.
Būk atsargus, mano drauge.
Antikristas - gudrus.
Jis panaudoja žmogaus vertybes tam,
kad jį supainiotų.
Brangi žmona,
išvykstu į Berlyną 10.13 val.
Būk dėl manęs rami.
Pasimelsk už mane.
BERLYNAS 15 KM
TEGELIO KALĖJIMAS, 1943 M. GEGUŽĖS 4 D.
Žiūrėk žemyn.
Sėsk.
Stok.
Brangus vyre,
gavau tavo gegužės 7-osios laišką.
Labai ačiū.
Ketvirtadienį išdžiūvo šulinys.
Reikia lietaus.
Nutiko tai, ko bijojau.
Niekas man nepadeda,
išskyrus Rezę.
Štroferis iš mūsų lauko pavogė burokus.
Girdžiu tik tavo balsą.
Rozi!
Aplankiau našlę.
Mariją.
Ji jau dvi savaites su niekuo nekalba.
Vilties teikia šviežias šienas.
Daržinės kvapas.
Vėjas.
Kviečiai.
Dangus.
Jis nesiųs mums daugiau nei galim pakelti.
Atleiskite, galite pasakyti...
Reikia pasitarti su pulkininku.
Ar galiu su juo susitikti?
Jis - užsiėmęs žmogus.
Bet paskambinkite, susitarkite dėl susitikimo.
Aš bandžiau, bet į mano skambučius neatsako.
Keista.
Problema greičiausiai jūsų pusėje.
Nes čia telefonai veikia gerai.
Tuomet...
Kaip man pas jį patekti?
Jūs neatsakote į mano laiškus.
Čia keliavau dvi dienas. Sunki kelionė.
Mano mylima žmona,
tave šiltai sveikina tavo mylintis vyras.
Parašysiu porą žodžių taip, kaip jie plaukia man iš širdies.
Nors rašau juos surakintom rankom,
tai geriau, nei surakinta valia.
Čia kalintys vyrai
neturi draugų.
Nė vienos palaikančios sielos.
Už ką tu čia?
Išdavystė.
Jie patyrė sielvartą.
Gėdą.
Naikinimą.
Kokios stiprios jų širdys!
Kai paleidi idėją išgyventi bet kuria kaina,
imi viską regėti naujoje šviesoje.
Anksčiau skubėdavai,
nuolat pritrūkdamas laiko.
Dabar turi viską, ko tau reikia.
Anksčiau niekam neatleisdavai,
negailestingai smerkdavai žmones.
Dabar matai savo silpnumą,
todėl supranti ir kitų silpnumą.
Tu manai,
kad tai - mano kaltė?
Jis buvo kitoks.
Sutikęs tave, jis pasikeitė.
Mano brangūs vaikeliai,
įsivaizdavau jus per Devintines.
Varpai skambėjo per laukus.
Kaip smagu būtų pamatyti jus, pasipuošusias gėlių vainikais.
Jus sveikina jūsų ištikimas tėtis
iš toli.
Brangus vyre,
sveikinu tave šį sekmadienį.
Mes visos dėl tavęs nerimaujame.
Tikiuosi, tau ne viskas taip blogai.
Mergaitės irgi siunčia linkėjimų.
Loizi sako, kad jos tave visos kartu pabučiuos.
Tu - nuolat mano mintyse.
Galiu išvykti į Zalcburgą.
Tėtis siūlėsi vykti kartu.
Baimė ima viršų.
Žinau, kad nereikia šitaip.
Reikia tikėti gėrio pergale.
Geram žmogui negali nutikti nieko bloga.
Nė žvirblis nekrinta žemėn
be Tėvo valios.
Man labai gaila.
Bet kuris tėvas
myli savo vaiką.
Tėvas
linki savo vaikui laimės.
Kad jo nepaliestų gyvenimo negandos.
Tu -
labai geras vaikas.
Francas irgi.
Geriau patirti neteisybę, nei daryti ją.
Esu jūsų advokatas, paskirtas teismo.
Kaip suprantu, jūs priešinatės dalyvavimui tiesioginiame mūšyje.
Bet jei sutiktumėte atlikti pareigą medicinos srityje,
dirbtumėte
ligoninės slaugu ar panašiai.
Tuomet jums galbūt būtų panaikinti šie kaltinimai.
Ar privalėsiu prisiekti Hitleriui?
Žodžiai! Niekas į tai nebežiūri rimtai.
Aš negaliu.
Esate užsispyręs.
Aš paliksiu čia šį dokumentą. Pasiimkite jį.
Pasirašykite
ir būsit laisvas.
Bet aš esu laisvas.
Tai kodėl aš čia?
Aš nežinau.
Tu
esi mano Ganytojas.
Tu guldai mane žaliose pievose.
Prie gyvasties tvenkinių.
Tu -
mano stiprybė.
Vedi teisumo takais.
Tu -
mūsų šviesa.
Tamsa Tau nėra tamsi.
Vesk mus į amžiną šviesą.
Į Tave.
Į tikrą,
niekad negęstančią šviesą.
Vadini mane savo broliu.
Tėve.
Tavęs šaukiuosi.
Manoji uola.
Manoji tvirtovė.
Su tavim galiu daryt, ką noriu.
Niekas nesužinos. Niekam nerūpi.
Niekas nė piršto nepajudins, kad mane sulaikytų.
Kas mus mato?
Suteik man stiprybės.
Sekti paskui Tave.
Dvasia,
lydėk mane.
Rodyk man.
Viešpatie,
Tu nieko nedarai.
Kur tu?
Kodėl mus sukūrei?
Ar palaiminti persekiojami dėl teisumo?
Ar romieji paveldės žemę?
Išmintingieji mus apgaudinėja.
Bijai.
Kadaise aš buvau toks kaip tu.
Pripažink.
Tavo dievas negailestingas.
Jis mus paliko. Vienus.
Kaip paliko ir tavo Kristų.
Savo sūnų!
Ar gaunam mes kasdienės duonos?
Ar apsaugomi nuo pikto?
Jei tik gebėtume užmatyti Jo karalystės pradžią.
Aušrą!
Bet...
Nieko.
Absoliučiai nieko!
Kodėl aukot savo gyvybę už juos?
Pabandyk pabėgt iš čia. Pabandyk...
Jis veltui mirė ant kryžiaus.
Jis atėjo.
Ir viskas veltui.
Dvidešimt amžių pralaimėjimo.
Mums reikia sėkmingo šventojo.
Taip.
Jei niekas mums nepadeda,
teks padaryti tai pačioms.
Sese?
Taip.
Nagi.
Gerai.
Taip.
Brangi žmona,
aš vis dar nežinau savo ateities.
Abejoju, ar ji bus gera.
Bet vis tiek prasidėjo birželis.
Gražiausias mėnuo.
Gamta nekreipia dėmesio į žmones apėmusį sielvartą.
Nors čia mažai ką matau,
spėju, kad žaluma kur kas ryškesnė nei ankstesniais metais.
Auštant
čia girdim čiulbant strazdus.
Jie, regis, turi daugiau laisvės
ir labiau išmano apie ramybę ir laimę,
nors tėra neprotingi paukščiai,
ne tokie, kaip mes, žmonės.
Turintys supratimo dovaną.
Atidavei man daugiau nei buvai paėmęs.
Čia sutikau draugą
iš pratybų laikų.
Francai?
Francai!
Tik pažiūrėk.
- Ką tu čia veiki? - Ką padarei? Tu - nusikaltėlis!
Jis kelia kitų dvasią.
Mes puikiai sutariam.
Blogai ar gerai, mes - kartu.
Jis klausinėja apie mūsų šeimą.
Nesijaudink.
Bėda tetrunka vieną dieną.
Taip, valgyk.
- Čia viskas, ką turi? - Taip.
Esi girdėjęs apie Scharfrichter?
Tą, kuris galvas kapoja?
Vilki gerais drabužiais.
Jis vaikšto...
Su didele skrybėle.
Jis turi puikų skonį.
Galvą kerta... labai tiksliai...
Tau nespėjus nė pagalvoti...
Tik...
Įdomu, koks jausmas.
Gal tavo kūnas - senas, o galva - jauna, ir tu matai nulekiančią galvą.
Tavo senos rankos
kyla
galvos link.
Bet rankos - surakintos.
Tu pagauni savo jauną galvą
ir uždedi ant kūno.
Ir atmerki akis...
O antrankių nėra.
Bet kas toliau?
Gal pamatysi mėnulį.
Arba žvaigždes.
Žinai, net jei lyja,
saulė vis tiek šviečia.
Saulė vienodai šviečia ir gėriui, ir blogiui.
Grandinių yra daugiau nei pasiutusių šunų.
Norėčiau turėti žmoną.
Ir ūkį.
Ir obelų.
Ir vyšnių.
Ir...
...gal vynuogių.
Galėtume daryti naminį vyną.
Baltą vyną.
Ir raudoną. Raudoną - žiemai.
O baltą - vasarai.
Daug negertume.
Mes melstumėmės. Ir dirbtume.
Bet kartais išgerti yra gerai.
Kartais
eitume į bažnyčią.
O kartais - ne. Kartais
liktume namie.
Ir kurtume muziką.
REICHO KARINIS TRIBUNOLAS, 1943 M. BIRŽELIS
Ar turite ką pasakyti savo gynybai?
Padarysime trumpą pertrauką.
Užeikite.
Prašau...
- Sėskite. - Ačiū.
Ar manote, kad jūsų poelgis
pakeis šio karo tėkmę?
Kad kas nors už šito teismo ribų apie jus sužinos?
Niekas nepasikeis.
Pasaulis toliau gyvens kaip gyvenęs.
Jūsų veiksmai gali turėti net priešingą poveikį.
Kas nors gali stot jūsų vieton.
Ar jūs smerkiate mane?
Aš jūsų nesmerkiu.
Aš nesakau: "Jis - blogas, aš - teisus."
Aš ne viską žinau.
Žmogus
gali klysti.
Ir
paskui negali iš to išsivaduoti.
Negali padaryt gyvenimo vėl švaraus.
Gal... jis ir norėtų, bet negali.
Tačiau
aš jaučiu viduje,
jog negaliu daryti to,
ką tikiu esant blogiu.
Ar turite teisę taip elgtis?
Ar turiu teisę taip nesielgti?
Teismo sprendimas -
mirtis.
Jie paskelbė nuosprendį.
Bet jį dar reikia
patvirtinti.
Pasirašykite tą dokumentą. Jus paleis. Aš susitarsiu.
Laiškas nuo jo advokato!
Jie nuteisė jį mirti.
Turiu vykti į Berlyną.
Vyksiu kartu.
Francai!
Iš jūsų poelgio niekam nebus naudos.
Niekam.
Tai - paskutinis šansas atsisakyti šitos
beprasmiškos pozicijos.
Jei pasirašysite...
Francai.
...aš tučtuojau pateiksiu teismui peticiją atšaukti sprendimą,
bet reikia veikti nedelsiant.
Ar suprantate?
Dabar.
Aš rizikuoju savo galva. Tai gali sužlugdyti mano karjerą...
Man gali grėst pavojus.
Kaltinimai neabejotinai bus atšaukti, jei tu tiesiog
pakeistumei poziciją.
Maldauju tavęs tai padaryti.
Karas gali greit baigtis.
Gali būt...
Gali būt, kad tau nebeteks rinktis daryti tai, kam prieštarauja tavo pažiūros.
Mano meile.
Francai.
Ar nesupranti, kas vyksta?
Laiko nėra daug!
Dievui nesvarbu, ką sakai, jam svarbu, kuo tiki širdyje.
Pasakyk tą priesaiką ir galvok sau ką tik nori.
Ar tu supranti?
Aš tave myliu.
Kad ir ką nuspręsi.
Kad ir kas
bus.
Aš - su tavim.
Visada.
Daryk tai, kas teisinga.
Ne! Paleiskite mane!
Sakei:
"Belskis,
ir bus atidaryta."
"Prašyk,
ir tau bus duota."
Tu visad buvai gera man.
Ir mano sūnui.
Ir aš...
Atleisk man!
Tu.
Myli jį labiau nei aš.
Suteik jam drąsos.
Išminties.
Stiprybės.
Tėve...
Rytoj viskas bus baigta.
Ačiū, Tėve.
Mano brangūs vaikeliai,
kai mama skaitys jums šį laišką,
jūsų tėvas jau bus negyvas.
Dievo malonės dėka mes dar susitiksim.
Brangioji žmona ir mama,
negalėjau išvaduoti jūsų nuo sielvarto,
kurį jums teko už mane iškęsti.
Ir dabar,
mano brangiosios,
nepamirškite manęs savo maldose.
Aš melsiuosi už jus.
Anapus.
1943 M. RUGPJŪČIO 9 D.
Ką man rašyti?
Francai.
Ateis laikas ir mes sužinosim, kokia viso to prasmė.
Nebus jokių paslapčių. Mes sužinosim,
kodėl
mes gyvenam.
Mes susirinksim kartu.
Sodinsime sodus.
Arsim laukus.
Atstatysim savo kraštą.
Francai.
Mes susitiksim.
Kalnuose.
"...Iš dalies dėl tokių neistorinių įvykių pasaulis tampa vis geresnis;
ir tai, jog mūsų gyvenimas nėra toks baisus, koks galėtų būti,
yra ir dėl tų žmonių, apie kurių gyvenimą nedaug kas žino,
ir kurių kapų beveik niekas nelanko." Džordžas Eliotas
FRANCO IR FANI LAIŠKŲ IŠTRAUKOS PAIMTOS IŠ
Franz Jägerstätter "Letters and Writings From Prison", REDAKTORĖ ERNA PUTZ
BENDRADARBIAUJANT "ALTO ADIGE PRODUCTIONS IR "STUDIO BABELSBERG"
SKIRIAMA ALEKSANDRAI MALIK
Išvertė Egidija Tučkuvienė